Ležim
na plaži okružena dragim ljudima. Uživam u razgovoru, Suncu, zvucima talasa.
Kako je divno okrenuti na off dugme ciljeva, planova, poduhvata, stresova.
Makar na kratko. Gledajući decu koja trčkaraju po plaži i dozivaju svoje
roditelje, počinjem da razmišljam o prvoj asocijaciji iz detinjsva koja je
vezana za more i plažu. Krofne. Nešto što je uvek stizalo u pravo vreme, baš
kada ogladnim, sa divnim mirisom šećera u prahu i pekmezom od kajsije. Velika
krofna, a ja mala. Nikada nisam znala kako da zagrizem, a da mi ne ispadne pekmez
iz rupe u sredini. Slatke muke. Baš bih sada pojela jednu takvu krofnu, a nisam
ih viđala po plažama poslednjih godina. Sada su modernije američke krofnice, ali
nije to ono što ja želim. Svoju želju, sa sve sočnim detaljima u opisivanju,
iznesem prijateljima koji počnu da se smeju, jer, za ime boga, takve krofne
više ne postoje. Potpuno sam out. Predlažu mi da kupim američke, ali ja
odbijam. Upravo tada, pored naših ležaljki, prolazi sredovečna žena, izuzetno
crne puti, obučena u bele bermude i zamislite-prodaje baš onakve krofne kakve
sam ja želela. Mojoj sreći nije bilo kraja.
![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhRZiRLtVT4ykunbolcKAhNV9dM4u6e6Ykf_0S70Dc4AVv3dbf5_Uu4EoHbp_HJxbl3GmatmOHpu-IwNfEFV_Z_MCuqX_tUHpEnjp2Lb_bpjbrIw4LFpjRNmY-1l2E3V_vIKstPBDkJmIo/s320/38975561_1777622715656995_2321442394857275392_n.jpg)
Koliko
puta u životu vam se desilo da pristanete na nešto što nije u potpunosti vaš
san, samo zato što se uplašite neizvesnosti, neuspeha ili osude? Stah je, iako
veoma korisna emocija u mnogim situacijama, blokirajuća za ostvarenje velikih
ciljeva u životima mnogih ljudi. Zbog straha od osude ostajemo u odnosima koji
nas ne ispunjavaju, biramo parnere, koji možda nisu pravi, za očeve svoje dece
zbog straha od prolaznosti ili osude sredine u kojoj živimo. Ostajemo na poslu
na kome se profesionalno ne razvijamo zbog straha da nećemo naći bolji.
Ključno
pitanje jeste da li vi zaista želite ono što priželjkujete da vam se desi? Kada
nešto jako želite, ništa vas ne može sprečiti da to i ostvarite. Možda ne
odmah, ali korak po korak i cilj je u vašim rukama.
![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhcNw8KVmj4MKGtuSq03wSZGWg6aIggilL_-GIFql3GDviLd-46m3Nah6cjx_BNXae_IKKdk5yfWBY8c9eVWclsFZhVMNh8PJ0uqWbmuP26D_CAphfh6jIUcuVw6eRhmLXvdVkERZLqf4s/s320/38878089_880338785488900_2557354412871778304_n.png)
Želja,
vera i prihvatanje dovode do akcija. Kada nešto zaista želite, verujete da vi
to možete i da zaslužujete, mogućnosti i putokazi će vas voditi ka akciji, poduhvatima
i rešenjima, tj. ka upravo onakvom životu kakav želite da izgleda.
Olivera Kovačević
master psiholog
porodični psihoterapeut i partnerski savetnik
porodični psihoterapeut i partnerski savetnik
e-mail: porodicni.savetnik@gmail.com
Нема коментара :
Постави коментар